Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
FÖR FEM ÅR SEN
FÖRBJUDET FÖR LÄGERDELTAGARE
- Är allt bra? - Toppen.
Beredd?
Fortsätt.
Ja...
Nej, det är det inte.
Jag är helt väck. Vi borde sticka tillbaka.
Nej. Kommer mr Dubois att tycka att det är ok med fulla lägerledare?
- Japp. - Nej...
- Kolla! - Antagligen inte.
- Gissa vad jag har hittat? - Vad då?
En badsjö.
Det är varmt som i ett badkar.
- Vill nån bada? - Jag vill.
- Jag kan knappt gå. - Kom igen.
- Jag är okej. - Kom igen. Det är lugnt.
- Det blir kul. - Det blir super.
Vad är det här? Eld? Skumt...
Vad är det som händer?
- Säg nåt, annars går jag tillbaka. - Du står inför rätta.
- För vad då? - För att du är en elak satmara.
Herregud... Nej.
- Susan. - Nej, jag kan inte.
- Jag kan inte. - Susan...
Jag skiter i det här.
Nu avslutar vi det här.
Kom igen.
Herregud!
Hon lever!
Talvinder! Jag har dig! Sluta!
Lägg ner henne, för helvete!
Ur vägen.
Nej!
- Släpp mig! - Nej!
NUTID
Hur länge har du varit vaken?
- Har du sovit alls? - Du vet att jag vaknar tidigt.
Jag ligger och tänker på hur trött jag kommer att vara nästa dag.
Sen blir det bara en självuppfyllande profetia.
- Gå inte, då. - Det måste jag.
Varför det?
Det är en enkel fråga, Andi.
Snälla, bli inte arg.
Det har varit så här från början.
Som att... du döljer nånting för mig.
Berätta, Andi.
Vad det än är.
Snälla, berätta.
Det är inget, jag lovar. Jag bara... Jag vill inte gå. Simon!
Du måste göra dig i ordning, så...
Gör dig i ordning.
Jag skriver för att berätta att er dotter, Talvinder, är död.
MR OCH MRS GILL
Är du säker på att du kommer fram i den här?
Ja. Jag kanske borde stanna och strunta i helgen...
Åk och ha kul med dina kompisar. Jaden och jag klarar oss.
Killkväll!
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Härom dagen
Träffade jag en björn
- En jättebjörn... - Håll käften, Noah.
KLÄDBUTIK
Fan vad det är kallt.
Om nån börjar spela banjo så sticker jag.
- Vi tömmer bilen, okej? - Hör ni? Vi kan väl bete oss normalt?
Du kan bete dig normalt. Jag väntar här.
- Jag var rädd att jag hade fel datum. - Ledsen att vi blev sena.
Vi fick lite problem. Gene, va?
Om du inte kommer från Skatteverket. Då finns det ingen Gene här.
- Inte många kommer hit så här års. - Vi är bara uppe över helgen.
- Det ska bli en dödskul... helg. - Vad sägs om att jag ger dig väskan?
Visst. Om det gör dig nöjd, så.
Jag har inga skidor, men ni kan få hyra snöskor.
Det är lugnt. Bara snöskotrar räcker.
- Mår er kompis bra? - Javisst. Hon är bara lite åksjuk.
Vi har ingen täckning här ute. Ta era saker, så sticker vi.
Det var snällt av dig, men vi vet vart vi ska.
- Vi jobbade här på sommarlägret... - Det är inte sommar nu.
Grusvägen upp till lägret är en isbana i tre mil eller så.
2009 råkade jag ut för en snöstorm i Hindukush, öster om Kabul.
Jag såg en man förfrysa fingrar och tår.
- Var du soldat? - Ja, för hundra år sen.
- Har du nåt varmt att ta på dig? - Det går bra. Jag är bara inte van.
Femstjärniga hotell i Västindien är mer min grej.
- Ta er saker, så sticker vi. - Jag har en extra kofta.
Toppen. Jag väntar i suven medan du letar upp den. Tack.
Andi...
Du...
Hur är läget?
Jag mår bra.
Jag oroar mig för dig. Jag tror att vi gör det allihop.
Gör inte det.
Jag vill verkligen inte vara här. Du vet det, va?
Vi borde göra oss i ordning.
Andi...
Jag borde ha ringt dig.
Jag ville verkligen. Jag visste bara inte vad jag skulle säga.
Ju längre jag väntade, desto konstigare kändes alltihop.
Jag är ledsen.
Det får en att vakna, eller hur?
Det finns kaffe och varm choklad.
Ta nåt starkare, så blir du varm.
VI LEVER SOM EN
- Inget har förändrats. - Det är precis som då.
FÖR FEM ÅR SEN
Alla har ansvar för 20 barn. Vi slipper bo med dem, som tur är-
- men vi ansvarar för dem dygnet runt. Du bor med mig, min vän Susan-
- och Dawn, som... Hon är lite speciell.
Men hon är okej. Hon är cool.
Jag menade inte... Glöm det.
Min första gång längtade jag nog hem mer än barnen.
Hej! Förlåt att jag är sen.
Det är ingen fara. Talvinder och jag var precis färdiga.
- Jag verkar ha klarat mig helt själv. - Så bra.
- Hej. Peter. - Talvinder. Trevligt att träffas.
- Vad gör du i kväll, Tal? - Jag har inga planer.
Så bra. Det är filmkväll i kväll och vi har en riktig läskig slasherfilm.
Om du vill vara med.
- Har du nåt emot det? - Så klart inte.
Härligt. - Tack. Jag borde nog träffa mina ungar.
- Upp med hakan. Allt blir bra. - Annars kan du bara dränka dem.
- Du skojar. Jag fattar. Hoppas jag. - Jag skojar.
Jag varnade dig.
- Förlåt. - Vi skulle visa henne tillsammans.
Jag vet. Jag glömde det. Jag kom ihåg det på andra sidan sjön.
- Det är väl ingen stor sak? - Nej, men jag kände mig dum.
Vad sägs om att jag tar hand om Talvinder i kväll?
- Jag lovar. Okej? - Okej.
Bra.
- Hoppa i sjön. - Nej, då. Du älskar mig igen!
Kom igen.
Från halvmånen går vi in i krigaren två, virabhadrasana.
Väderkvarnen ner på golvet till chaturanga...
Sen går vi långsamt ner i hunden...
Guruerna var uppenbarligen inte killar.
När ni är redo, bara när ni är redo -
- lägger vi oss i savasana, dödsstilla.
Hallå? Är det nån där?
Tack för att jag fick vara med i dag. Namaste.
- Hej, Gene. - Jag har dina saker.
- Och dina gäster. - Tack.
Hejsan. Välkomna till We Live As One.
Tack för att vi får övernatta här över helgen.
Ni övernattar inte, ni är våra gäster.
- Vi vill att ni känner er delaktiga. - Tack.
Vårt motto är: "Bara besättning, inga passagerare."
Alla hjälper till. Vi har en lista med uppgifter. Skriv upp er.
Ni kanske inte är vana vid det, men vi vill att ni gör ett försök.
- Det är inte min... - Tack för att vi fick komma.
Keira visar er var ni ska bo. Där kan ni lägga era väskor och värma upp er.
Så bra. Tack.
Jag ska bara byta om, sen kan vi gå.
- Namaste. - Namaste, nya vänner.
- Namaste. Tack. - Tack.
De ska bygga mycket, men inte där ni begravde Talvinder.
Vi begravde henne här. Precis bredvid tennisbanorna.
- Det är väldigt nära. - Det blir farligare att flytta henne.
- De kanske aldrig hittar henne. - Tänk om de bygger ut ännu mer -
- eller om nån ska hämta en tennisboll och hittar en skalle?
Okej, säg att nån hittar Talvinder. Alla tror att det var Owen.
- Han var misstänkt för försvinnandet. - Och nu blir han misstänkt för mord.
Jag är ingen expert, men vi lämnade säkert mycket bevis.
- Som leder till Owen. - Han är död, Susan.
- De kan inte förhöra honom. - Men de kan förhöra oss.
Om en enda av oss gör ett misstag...
Familjen Manson håller ögonen på oss, och Gene på sin snöskoter.
- Vi är körda. - Ja, det är en risk.
Men nån kommer att hitta henne.
Vi måste förstöra hennes kvarlevor, som vi borde gjort för fem år sen.
Det är märkligt att de kommer hela vägen hit.
- De jobbade ju på sommarlägret. - Då kommer man på sommaren.
Den här marken är speciell. Den suger tag i en.
Det stämmer. Här finns starka jordströmmar.
- Är det därför ni säljer? - Då får fler människor njuta av det.
- Och vi kan fortsätta som vi gör. - Du borde vara nöjd, Gene.
Du har den enda affären i närheten. Du kommer att bli rik.
Om jag ville bli rik hade jag haft min affär tio mil söderut.
Jag kanske stannar över helgen, bara för att hålla koll.
Du är alltid så misstänksam, Gene.
Ni vet att ni är för godtrogna. Jag är er vakthund om nåt händer.
Du får gärna stanna, men du behöver inte.
Judith?
Är allt okej?
- Jag mår bra. - Nej, det gör du inte.
Vad betyder de där tårarna?
Jag blev nog bara triggad. Jag kan inte komma över det.
Försök prata genom det. Släpp in oss. Låt oss hjälpa till.
- Låt oss hjälpa dig. - Det är bara det att...
Det här är vårt hem, eller hur?
Vi bor här, vi är trygga här. De som kom... De...
De är utbölingar. Jag vill att de försvinner.
- Jag menade inte dig, Gene. - Det är ingen fara.
Du är rädd för förändring. Vår styrka kommer ur varandra.
Oavsett hur många främlingar som kommer förändras vi inte.
Vi måste öppna våra hjärtan och släppa in andra.
- Allt kommer att ordna sig. - Så klart.
Det är okej. Det är ingen fara att du känner så för det här.
Är bastun på kullen i gång?
Javisst. Var så god, Gene.
Jag försöker slappna av här!
Det är väl det man ska göra här?
- Hej, Glenn. - Hej.
- Vi saknade dig på yogan. - Å, nej.
Missade jag yogan igen? Tusan också!
- Tog Gene hit den där? - Jag dödade inte kossan själv.
Du har inte varit här i två månader. Du är fortfarande här på prov.
Vi respekterar alla val, men vi är ett veganskt kollektiv.
Jag vet vad du menar, och om du kan laga en så här god tofustek-
- blir jag också vegan, okej?
Annars får du flytta på fläsket.
- Hej. Vad var det du hette nu igen? - Noah.
- Ja, just det. Hur är stugan? - Stugan är... jättefin.
Vi skulle gå ut en sväng och jag tänkte fylla på mer kaffe.
- Jag kokar nästa kanna. - Visst. Vart ska ni gå?
- Bara lite hit och dit. - Hit och dit?
- Aldrig hört talas om det. - Vet ni var Gene är?
- Vi vill bestämma om måndag. - Uppe vid bastun.
Han tänker stanna över helgen. Ni kan prata under middagen-
- som blir nyttig och vegansk.
- Är allt okej? - Ja, nej. Jo. Allt är helt okej.
Det är bara lite märkligt att vara tillbaka här igen efter så lång tid.
Okej. Ha så roligt.
- Ta det försiktigt där ute. - Hur så?
Om ni skulle råka ut för nåt där ute i skogen-
- finns där ingen som kan hjälpa er.
Okej. Tack.
Ingen orsak.
Peter?
Nu får vi det här överstökat.
Kom och hjälp till här, Noah.
Det kommer bara att vara ett skelett kvar, eller hur?
Okej.
Fan också. Hon är inte där.
- Vad menar du? - Hon är borta. Hon är inte här.
- Förlåt. - Förlåt att jag skrämde dig.
Du skrämde mig inte... Jag blev bara...
Nej. Jag blev bara överraskad.
Vad...?
Vad tänker du om att alla de här människorna kommer upp hit till oss?
Jag...
Jag vet inte vad de gör här uppe. Mitt i vintern? Det känns...
Det är märkligt. Det är märkligt och skumt.
Ja, men jag...
Jag vet inte. De är bara ungar. Vad kan de göra?
Förmodligen ingenting.
Men man vet ju aldrig.
- Jag... - Vad då?
Vi kanske ska vara lite mindre öppenhjärtiga en tid.
Lite mer försiktiga. Eller hur?
Nån har hittat Talvinder, och de kommer att förstå vad vi gör här.
- Hon kanske inte var död... - Hon var död.
Vi kan inte vara säkra. Vi hade fel första gången.
Om nån vet går de väl till polisen? Eller hur?
Vi måste ta det lugnt och vi måste tänka efter.
- Det här är helt otroligt... - Det hjälper inte att få panik.
- Som du, eller? - Fan ta dig, Susan.
- Du är lika jävlig som alltid. - Vi erkänner.
- Va? - Vi går till polisen och erkänner.
- Vad pratar du om? - Vi borde ha gjort det redan då.
- Är det nån som har en bättre idé? - Det var en olyckshändelse.
- Kanske till en början. - Vi säger bara tillräckligt mycket...
För vad då, Peter? För vad då?
Är du lycklig?
Är nån av er det?
Enda sättet för oss att gå vidare-
- är att finna ett avslut för Talvinder och Owen.
Och oss själva.
Nej.
Förstör inte mitt liv för att ni känner er skyldiga!
- Jag säger bara... - Det skiter jag i!
- Susan... - Jag har en man och en son!
- Jag har gått vidare. - Peter kom bara med ett förslag.
- Vi borde tänka på det. - Vi skulle hamna i fängelse.
Ja. Men dråp? Det blir inte mer än ett par år.
Det här är ingen demokrati. Jag vägrar hamna i fängelse.
- Fattar du? - Det kan inte du bestämma.
Okej. Då röstar vi. Vem vill gå till polisen?
Någon däremot?
Kan du räkna ut vad det blir, Andi?
Vi går inte till polisen!
Du är så spänd.
Massor av knutor.
Vad är det som pågår där inne?
Jag tror att det är för lite solljus. Den här tiden är det alltid jobbigt.
Du måste komma ut i solen och få lite D-vitamin.
Och frysa arslet av mig...
Ärren visar att din kropp har läkt, och det är något bra -
- men ibland kan de vara ett hinder.
Det enda sättet att komma runt det är att du berättar om vad som hände den dan.
Jag tänker följa ditt råd. Jag ska gå ut och få lite sol.
- Tack för massagen. - Ingen orsak.
Nån vet, Peter.
- Vi kan inte vara säkra på det. - Jo.
Nån vet, och de tänker inte låta oss komma undan.
Vad vill du göra?
Jag vill åka hem.
Jag vill glömma allt det här.
Förra året -
- på andra sidan jordklotet -
- var jag chef för en organisation som hade ett stort jordbruksprojekt.
Jag gjorde bra saker.
Jag kom tillbaka -
- och då såg jag henne.
Det var inte hon.
Bara nån tjej från Indien på vårt team.
Hon hade kunnat vara Talvinders tvillingsyster.
Jag fick ett nervöst sammanbrott.
Hon hemsöker mig.
Den här hemligheten -
- har dödat alla förhållanden som jag nånsin har haft.
Mina vänner...
Min familj...
Älskare.
- Förstår du? - Ja.
FÖR FEM ÅR SEN
Herregud!
- Förlåt. - Det gör inget. Det ska vara läskigt.
- Ja. - Det är gulligt.
Vi har bara kärnor och salt kvar.
- Jag hämtar mer. - Nej, jag kan göra det.
Stanna här. Jag kommer strax.
Jag klarar inte det här. Jag är verkligen ledsen.
- Vad ber du om ursäkt för? - Att jag tränger mig på er dejt.
Och beter mig som en bebis. Jag borde gå till mina ungar.
Det är helt okej, Talvinder.
- Vill du veta en hemlighet? - Ja.
Det är bara majssirap och hushållsfärg.
Herregud... Jag som trodde att de dödade riktiga människor.
- Nej, det är på låtsas. - Herregud!
Det är ingen fara. Kom hit.
- Säg till när det blir läskigt. - Jag säger inget.
De kan inte stoppa oss.
De kan inte förhindra att vi gör det rätta.
Tänker du gå bakom ryggen på dem?
Jag bryr mig inte längre.
Jag vill inte ljuga mer.
Vi måste ta vårt ansvar.
- Jag trodde att du höll med mig. - Det gör jag.
- Men... - Vad då?
Om vi gör det... Om vi gör det rätta, vad händer då?
Jag älskade dig, Andi.
Jag vet att jag gjorde fel.
Det gjorde vi båda två, och vi kanske inte kan komma tillbaka...
Vi kan åtminstone försöka.
- Från fängelset? - Va?
Det finns inga besöksrättigheter mellan fångar, så det blir inget.
- Vad gör du? - Jag tar det på allvar.
Det måste vi göra om vi tänker göra det här, eller hur?
Så...
När vi har kommit ut ur fängelset har vi inga pengar-
- inga jobb och en fängelsedom bakom oss.
Vad gör vi sen? Börjar om och får en bostad av socialen-
- och lever lyckliga på socialbidrag i alla våra dagar?
- Hur länge ska du straffa mig? - Jag är realistisk.
Nej, du straffar mig för Talvinder. Du har aldrig slutat.
Ska jag glömma allt bara för att du gav mig en orgasm?
- Jag begick ett misstag, Andi! - Ja, det är väl klart som fan?
- Och det ledde till det som hände. - Va?
- Är det mitt fel? - Det har alltid varit ditt jävla fel.
Skillnaden mellan mig och dig är att jag tar ansvar för mina misstag.
Jag erkänner dem, men du... Du vägrar erkänna att du...
- Vad då, Peter? Du vill säga det. - Nej.
Du är ett offer.
Det är så du ser dig själv.
Sen långt före Talvinder. Jag tänker inte hjälpa dig längre.
Jag kan titta på de här träden i flera timmar.
I ärlighetens namn finns det ofta inte mycket annat att göra här.
Du har verkligen hela världen på dina axlar, eller hur?
Om du inte vill prata om det så lämnar jag dig i fred.
- Jag känner inte dig. - Då har jag inget att vinna på det.
Men om du vill prata...
Måste jag släcka den här? Är det mot reglerna?
Jag hade hoppats att jag kunde få en.
Tack.
Vad är det då? Killproblem?
Det är lite mer komplicerat än så, men... det är en del av det.
Är det nån av dina vänner?
Varje gång jag träffar Peter händer samma sak.
Vad då?
Vi börjar bråka, och sen säger han nåt som verkligen sårar mig.
Varför gör jag så? Varför låter jag honom såra mig?
- Bra fråga. Varför gör du det? - Menar du att det är mitt fel?
Det är bara du som kan försätta dig i den situation som du hamnar i.
På det viset kanske det är det.
- Du kanske vill ha det så. - Varför skulle jag vilja det?
Du vill bli sårbar, vilket kan ge dig smärta eller njutning -
- eller både och.
Känner du fortfarande nåt för den här Peter?
- Det borde jag inte. - Nej, men det spelar ingen roll.
Gör du det eller inte?
Universum ger en ofta ingen andra chans.
Men om hon gör det-
- och du vill vara med honom, men du är rädd för att bli sårad-
- så kommer du att ångra att du inte tar chansen.
Du kommer att ångra att du inte gör allt för att få det att fungera.
Peter!
Andi!
Vad håller du på med, Andi?
Hjälp mig, nån!
Hjälp!
Andi!
Hjälp!
Hjälp... Hjälp mig.
Varför gör du så här?
Snälla, släpp mig!
Herregud!
Nej!
Andi! Andi!
Andi!
- Ingen signal, ingenting. - Vi har ingen kontakt med omvärlden.
- Sånt händer. - Jaså?
Brukar folk blir mördade medan man väntar?
- Vi försöker igen snart. - Och sen då?
Ni kan väl ta med Peter tillbaka till stugan? Han behöver vila.
Vi kommer när vi har hittat Gene.
Du... Allt kommer att bli bra. Okej?
Hur kan hon vara död? Vad gjorde hon där ute helt ensam?
- Varför gick hon tillbaka? - Nån vet. Snart är det vår tur.
- Du måste lugna ner dig, Susan. - Andi förblödde!
Hon var fastbunden och förblödde! Säg inte att jag ska lugna mig.
Herregud...
JAG VET ATT NI DÖDADE HENNE
FÖR FEM ÅR SEN
För helvete! Sluta, Dawn! Hon lever!
- Vi måste göra nåt åt det. - Hon måste tillbaka.
Vad tror du att hon gör då? Kommer hon att tacka oss och säga:
"De dödade mig nästan, men sen räddade de mig"?
Hon kommer att säga att vi söp henne full och försökte döda henne.
- Nej, det gör jag inte! - Det var inte meningen!
- Ord står mot ord. - Om vi tar med henne...
Då hamnar vi i fängelse för mordförsök och misshandel.
- Hon lever! - Och du hörde väl att hon hotade oss.
Hon kan förstöra allt för oss, så vi måste avsluta det här i kväll.
Nej. Vi skulle bara skrämma henne, det var allt.
- Planen har ändrats, Susan. - Vad ska vi göra nu, då?
Jag... Jag kan inte göra det här.
- Peter... - Susan!
- Jag kan inte. - Susan!
Jag älskar dig, Peter. Jag är ledsen. Jag är ledsen...
- Andi? - Jag älskar dig, Peter.
Vad gör vi nu, Dawn?
Nej!
Undertexter: Peeter S. Randsalu